För en och en halv vecka sedan kom Engla. Vilken hund! Liten, söt, mjuk och trevlig. Älskar alla och är inte till något besvär. Imorgon åker hon, mot sin vilja såklart
, hem igen.
Sen kom Zoë. En frisk fläkt som ääääälskar alla väldigt intensivt. Idag har hon lärt sig att mocka i stallet. Ja, Katarina, hon har ADHD (hunden alltså). De av mina elever som är så aktiva får medicin…
Hon är bedårande söt, vacker, rolig, underbar. Och helt galen. Jag läste i rasstandarden att rasen kan vara vaksam. Jag ska läsa högt för Zoë sedan så att hon börjar vakta lite istället för att kasta sig över alla och slicka dem i ansiktet.
Zoë och Blossom har i alla fall JÄTTEROLIGT. Blossom älskar sina valpar. Jag har bara hört henne morra någon gång åt en valp. Åt Zoë såklart. Men jag förstår henne.
Självklart måste även hundungar uppfostras! När vi människor inte gjort jobbet tillräckligt bra får ju hundmorsan rycka in. De är helt ljuvliga ihop.Undrar varifrån det galna kommer…
Tack för att vi får låna Engla och Zoë. De har båda två lyckats charma Ola och får ligga på hans mage i soffan (nja, Engla ligger där, Zoë gör korta besök). Bella har givit upp – hon försöker inte ens säga till Zoë längre när hon knycker hennes ”valpar” (Bella har en hel korg full med mjukishundar) och hon delar dem systerligt med Engla.
Hon tar livet med ro medan Blossom och Zoë yrar runt i trädgården.